HJÄRTAN I ATLANTIS
Paket till Robert Garfield. Skriv på här.
Krigshjälte från trakten död i motorvägsolycka
När som helst kan det förflutna komma och överrumpla en.
Och man vet aldrig vart det leder.
Man kan bara hoppas att man vill tillbaka dit.
Hos familjen Garfield. Jill och pojkarna är på skidsemester.
Ring deras mobilnummer. Själv är jag borta ett par dar - tillbaka på tisdag.
Å presidentens och nationens vägnar överlämnar jag denna flagga som tack-
-för de hedervärda insatser er make major John "Sully" Sullivan gjort.
Sully!
När jag blir stor ska jag bli trollkarl, dra upp kaniner och skit ur en hatt.
- Kaninerna skiter nog i hatten. - Det vore ballt - erkänn.
Det blir kaffe i Krigsveteranernas hus. Välkomna.
Mr Garfield! God dag.
- Tack för handsken. - Jag är Sullys advokat.
En basebollhandske måste nog inte vinna laga kraft.
- Så ni och Sully var barndomsvänner? - Ja, vi var tre.
- Jag, Sully och en flicka - Carol. - Carol Gerber?
Jag hoppas träffa henne här.
Så ni har inte hört om Carol...?
Nej.
Hon är tyvärr död.
Jag beklagar.
Det var på den här gatan allt hände. Det ser inte mycket ut nu.
Varför förväntar vi oss att våra hem ska förbli som de var?
Inget annat är ju det.
När man är barn kan en dag vara en evighet.
Nu känns det som om de åren försvann i ett huj.
Bobby...
...dags att sätta fart!
Vakna, Bobby.
Har den äran på födelsedagen, herr Elvaåring.
Oj... ett lånekort.
Ett vuxenkort - faktiskt.
Tack, mamma.
Säg inget... Tror du inte jag ville ge dig en cykel? Jag har inte råd.
Hur tror du det känns? Men din far lämnade inte mycket efter sig.
Obetald hyra och en livförsäkring som upphörde året innan han dog.
Plus en trave räkningar, som jag har lyckats bli kvitt-
-för att folk har varit förstående.
Som mr Biderman på kontoret, men inte har det varit lätt - fattar du?
Din far kunde nämligen aldrig motstå en inside straight.
- Vad är det? - Strunt i det du.
Men börja aldrig spela kort om pengar. Det har jag fått nog av.
Kom nu!
Det måste vara den nye hyresgästen.
Jag litar inte på folk som packar sina saker i kassar. Det ser så billigt ut.
- Han har ju resväskor. - Men de matchar inte.
Hejsan. Jag är Ted Brautigan, jag ska bo på övervåningen ett tag.
Elizabeth Garfield, Robert... Angenämt, mr Brattigan, men tempus fugit.
- Namnet är Brautigan, men säg Ted. - Trevligt att träffas.
- Hoppas ni ska trivas. - Tack, Robert.
Födelsedagsbarnet!
- Carol, håll inte på så där. - Du gillar det... Här.
Det är väl inget gullegull...? Bäst för dig det.
- Rätt, va? - Ja, jättefint. Tack.
- Du fick inte cykeln, va? - Det gör inget, mamma har inte råd.
- Hon köper ju nya klänningar. - Hon måste väl se fin ut på jobbet.
Kommer du?
Sully!
Fick du cykeln? Jag har ingen present, men grattis ändå, din skitunge!
Vänta på mig!
- Vad är en inside straight? - Har det inte med kortspel att göra?
Poker - det gäller att få ett kort i mitten. Det är för idioter.
- Ja? - Svarar man så?
Hej, mamma. Förlåt. Jag är så spänd inför middagen.
Mr Biderman är dränkt i jobb och har bett mig jobba över.
Så födelsedagsmiddagen blir inställd.
Det finns rester i kylen. Jag kommer innan du somnar.
- Glöm inte att stänga av gasen sen. - Jag vet.
Vi ses snart.
God kväll, Robert. Eller ska jag säga Bobby?
- God dag, mr Brautigan... - Säg Ted.
Förlåt... Det blir svårt, men jag ska försöka.
Ska du ut senare?
Jag skulle ha ätit födelsedagsmiddag med mamma, men hon måste jobba.
Mot sin vilja.
Är du en rik man nu? Efter alla presenter.
Är det ett lånekort? Det är ett vuxenkort...
- Då väntar världens stora författare... - Jag fick det för att det var gratis.
Det spelar ingen roll. Använd kortet - biblioteket är en skattkammare.
De stora författarna har varit folks nattsällskap i århundraden.
Ge dem en timme eller två - blir du inte fast, byt till en annan.
- Du kan väl pröva det. - Om jag inte har nåt annat för mig...
Okej. Var inte rädd. "Historien om två städer" slutar med en halshuggning.
"Bortom horisonten" - magi och okända platser... oslagbart.
Var bodde du innan du kom hit, mr... Ted?
På ett inte lika trevligt ställe.
- Har du bott här länge? - Ja. Sen min pappa dog.
- När hände det tråkiga? - När jag var fem.
För sex år sen... Du känner väl till allt som händer på gatan här?
Jajamän... För ingenting händer på den här gatan.
- Sex år... - Det är ingenting, det inser du senare.
Ben Jonson kallade tiden för "den gamle skallige narren".
Ben Jonson kallade tiden "den gamle skallige narren". Ett bra namn.
Det tycker jag med. Vem är Ben Jonson?
En engelsk författare, död sen länge.
Lysande, men dåraktig när det gällde pengar. Och han hade väderspänningar.
Vad är "väderspänningar"?
Barn tycker alltid att pruttar är roliga.
Jag kanske har ett jobb åt dig. Ska fundera lite på det.
- På allvar? - Ja. Du kan tjäna ihop till cykeln.
Hur visste du att jag ville ha en cykel?
Det vill alla ungar ha.
Jag har tittat på cykeln igen.
En Phantom, 26-tums. Jättefin.
- Nej, den är helt perfekt. - Börja spara då!
Ted? Det är jag.
Kom in. Tack för att du traskade upp hit.
- En kall rootbeerläsk blir belöningen. - Ju kallare desto bättre.
- Man känner det först bakom ögonen... - Känner vad?
Man känner det först bakom ögonen...
Jag gjorde som du sa.
- Jag gav honom ett par timmar. - "Bortom horisonten"...vad tyckte du?
- Den var bättre än "Bröderna Hardy". - Definitivt.
- Säg... vill du tjäna en dollar i veckan? - Om!
Jag börjar se allt sämre. Om du läser dagstidningen för mig varje dag-
-rubrikerna, sporten, serierna... då ska du få din dollar. Vad säger du?
- Och mer? - Vad menar du?
Det är väl nåt mer jag ska göra.
- Ja, det är det. - Vad är det verkliga jobbet?
- Håll ögonen öppna bara. - Efter vad...?
Låga män... Just det, Bobby...
"Låga" i Dickens bemärkelse - farliga.
Skoningslösa typer som inte drar sig för nånting.
Så ditt uppdrag är helt enkelt att patrullera i området.
Om du ser dem eller märker att de varit här, ska du meddela mig direkt.
Och varför är de efter dig?
De är ute efter en sak som jag har. Det är allt jag kan säga.
Hur ser de ut?
De är mörkklädda.
De är rätt anonyma, men man känner igen dem på de vräkiga bilarna de har.
De rör sig i flock, som djur som närmar sig ett byte. Och...
...de kastar långa skuggor.
Vilken värld vi lever i...
De är väl inte poliser? Eller hemliga agenter?
Undrar du om jag är en brottsling eller kommunistspion...?
Visst har jag obetalda böter-
-och "bibliotekspolisen" skulle nog verkligen vilja haffa mig.
Men jag har inte rånat nån bank eller stulit försvarshemligheter.
Vilka är de, då?
Skurkar, otrevliga typer... De är som blodhundar efter en.
- Efter nåt du har? - Just det.
De vill ha mig i sitt våld igen. Så håll utkik efter dem.
När de närmar sig lämnar de mystiska kodmeddelanden-
-på telefonstolpar och sånt, t.ex. anslag om bortsprungna hundar.
Visste jag deras planer skulle de inte få tag i mig.
- Vad gör jag om jag ser dem? - Spring direkt till mig och berätta.
Minns du när jag frågade om du visste vad som hände här?
Det är därför jag har valt dig.
- Lugn, elaka trollet ska inte få ta dig. - Är du där, Bobby?
Hon kan inte veta vad du tänker, fast du tror det - det är en moders makt.
Mrs Garfield...
Vad hemtrevligt ni har det.
Ted... mr Brautigan ger mig en dollar om jag läser tidningen för honom.
Det var generöst. Brukar ni ha små- pojkar som läser för er, mr Brattigan?
Brautigan...
Ja, nån måste göra det. Min syn har försämrats sen jag gick i pension.
- Vad gjorde ni innan dess? - Jobbade norrut, på olika ställen.
Kom nu, Bobby - tiden väntar inte.
Hej då, mr Brautigan.
Gissa vad mr Brautigan...
En sak begriper jag inte. Varför vill en äldre herre umgås med ett barn?
Inte vet jag. Men han sa att jag kunde vara lycklig-
-som hade en mamma som gav mig ett lånekort för vuxna i present.
Jag vet inte... Jag litar inte på honom ett endaste dugg.
Visst, förstör det för mig... Du unnar mig inte cykeln.
Jo då! Önskar jag kunde köpt den åt dig, men din far lämnade inte mycket.
Jag ska ju bara läsa.
Ja, det går väl an...
Men bara ute på verandan i friska luften.
- Förlåt, jag glömde bort tiden... - Det gör inget.
"Vi är alla tidens fångar, evighetens gisslan."
- Ben Jonson? - Nej, Boris Pasternak. En ryss.
Rätt obetydlig. Nå, vad händer i stora världen? Vettlösa saker, antar jag.
"Vicepresident Nixon, som nominerats till republikanernas presidentkandidat"-
-"överlägger med Henry Cabot Lodge..."
- Vi ska köpa glass, följer du med? - Nej, jag arbetar!
God dag, mrs Gerber... Carol...
Jag har aldrig träffat en rarare tös än Carol Gerber.
Det finns massor.
Har du kysst henne än?
- Det kommer du att göra. - Försök inte...
Jo då, och det blir den kyssen du jämför alla andra med sen...
...och som du kommer att sakna.
Är du klar?
Ja. Läs nu. Gör ditt jobb nu.
Men du kommer att kyssa henne.
"FBI introducerar nya metoder för att bekämpa kommunistinfiltratörer."
Bobby... När du läser Blixt-Gordon, tala om vad Dale Arden har på sig.
Varför är du så intresserad av henne?
När jag var yngre tyckte jag hon var en riktig pudding.
Vi har sporten först - baseboll.
- "Maury Wills slår Ty Cobbs rekord." - Jag såg Cobb.
Pappa såg Babe Ruth göra sin be- römda homerun mot Cubs. Det vet jag.
Berättade han om Nagurskis comeback?
- Han såg den matchen. Var du där? - Ja.
- Du och min pappa var där samtidigt... - Så du känner till Bronko Nagurski?
- Jag vet att han var pappas idol. - Den störste inom amerikansk fotboll.
Han spelade i 8 år för Bears - gjorde dem till mästare. Sen slutade han.
På äldre dar tog Bears in honom igen som reserv.
Det var säsongens sista match mot Cardinals - deras ärkefiender.
Bears var tvungna att slå Cardinals.
Nagurski skulle inte spela, han var tredjereserv som fullback.
I första halvlek blev förste fullbacken skadad. I andra - flera stycken.
Om din pappa hade varit här skulle han ha sagt att han var rädd.
- Varför - Nagurski var ju med? - Vi var rädda allihop.
Vi förväntade oss ett mirakel. Vi ville se den forne Bronko Nagurski.
Vi ville att han skulle spela som förr i tiden.
Var han bra? Annars vill jag inte höra.
Kvartsbacken gav honom bollen. Nagurski sprang sakta mot klunglinjen.
Cardinals anföll honom, men på nåt vis...
...på nåt vis avancerade han några yards.
Samma sak om och om igen. De gav honom bollen hela tiden...
...och Bears avancerade fem yards, tio yards, ytterligare sju...
Kunde han bara föra bollen i mål åt oss kunde vi bli mästare igen.
Fortsätt, du kan inte sluta nu!
Ted!
Jag måste få veta hur det gick.
Fortsätt.
- Vet du vad din far gjorde? - Nej, säg...
Han hoppade och skrek, det gjorde alla - vi trodde inte våra ögon.
- Vad hände? - Det var miraklet...
...för han kröp fram. Bronko Nagurski kröp fram mot mållinjen.
De gjorde allt för att stoppa honom.
- Men det gick inte...? - Nej, just det.
Inte den dagen. Då din far och jag såg miraklet-
-när den gamle veteranen förde oss mot seger.
Han förde bollen i mål åt oss...
- Vi var mästare igen. - Jag visste det.
Sen försvann han igen - norrut, där han kom ifrån.
Bronko Nagurski...
Bobby!
Ted?
Jag vet att "de låga männen" inte finns, men om de körde omkring här-
-och det började sitta konstiga lappar på telefonstolparna...
Det händer förstås inte...
Men om...
Måste du ge dig av då?
Ja, då vågar jag nog inte stanna kvar här. Hur gärna jag än skulle vilja...
Bobby, din vän Ted...
Har han berättat varifrån han kommer?
Nåt ställe som inte är lika trevligt som här, sa han.
Det säger inte mycket.
- Nåt mer? - Nej.
Bobby...
- Brukar han... - Vad då?
Inget.
Lova att du berättar om det händer nåt konstigt.
Du lovade. Jag behöver verkligen...
- Vem var det? - Nån som hade ringt fel.
Den jäveln...
- Jag vet att det är du, Bobby! - Vi ska snart gå.
Tror du Ted vill följa med oss? Han blir säkert glad om vi frågar.
Fråga du, så hämtar jag Sully.
- Gillar du att bli slagen av en tjej? - Du fuskade...
- Jag måste jobba. - En lördag?
- Somliga får slita för brödfödan. - Du lovade ju...
Det här är mentholcigaretter. Läs reklamen, de är uppfriskande.
- De räknas knappt som cigaretter. - Kan jag få pengar till nöjesfältet.
- Detta tjat... du tjänar ju pengar själv. - De är till cykeln.
Om du vill slösa bort dem på nöjesfältet, så varsågod!
Ted, det är jag. Vill du följa med till nöjesfältet?
Är allt som det ska?
Vakna, Ted.
Hjälp mig, Ted. Vad ska jag göra?
- De har åkt västerut nu... - Vilka då? Snälla Ted...
De har åkt västerut nu, men de kan återvända.
Snälla Ted, dö inte...
- Herregud... - Vad var det som hände?
- Jag försvann igen, va? - Som när du stod vid kylskåpet?
- Ja. - Nej, värre.
Jag trodde du höll på att få nåt anfall.
Nej, det är ingen fara, men om det händer igen ska du låta mig vara.
- Ingen bör röra vid mig bara. - Förlåt.
- Klarar du dig ensam? - Ja då.
Det är ingen fara.
Mrs Gerber ska gå med oss till nöjes- fältet. Vi tänkte att du ville gå med.
Tack, men just nu är det kanske inte så klokt.
Cigaretterna ligger på bordet.
Tack, grabben.
- Vad skrattar du åt? - Ha det så kul. Ramla inte ur nånting.
Kom fram, kom fram...
Nån som har tur i dag? Säg var hjärter dam är och vinn!
Det är lätt som en plätt!
Säg bara var hjärter dam ligger. Satsa - jag gör det på nytt.
- 25 cent bara. - Vi har en knekt och en kung.
Och damen - tala om var hon hamnar.
- Varsågod... - Där.
Ja!
Jag dubblar och ökar.
Där.
Då slutar vi.
- Jag kan, jag ser vad han gör. - Lika bra jag ger upp då.
Upp och ner, ingen ser Än är de här, än är de där
Nu är de nere, bredvid varann Säg mig herrn, var ligger vår dam?
- Högra kortet. - Nej, det vänstra - där.
- Nu räcker det. - Bobby hade rätt.
- Du kan vinna tillbaka deras pengar. - Ja, men jag får inte satsa pengar.
Han säger att han kan vinna, men han vågar inte!
- Jag kan ju få tillbaka mina pengar... - Jag tror inte din mamma blir glad.
Hon är aldrig glad. - Det är allt jag har.
Det här imponerade jag shejken av Arabien med - titta nu.
Det i mitten.
Rätt!
- Det var ren tur. - Dubbla insatsen, så blir alla glada.
Kör till.
Nästa tränade jag i fem år på.
Det här.
Ingen har nånsin lyckats med det.
Nå - är det det kortet?
- Det var ren tur. - Det kan du lita på.
- Stick nu. - Nu går vi. - Kom nu, Bobby.
Kom fram - vi hade en vinnare här! Det är lätt som en plätt!
- Var inte rädd. - Jag trodde vi skulle störta ner.
Det är ingen fara.
- Vad gör du...? - Jag trodde du ville...
Jag var inte beredd bara.
- Gör om det. - Nej, du skvallrar säkert.
Nej, det blir vår hemlighet. Fort, innan vi åker ner.
Bobby, jag väntar...
Tack, Bobby. Det var gulligt gjort.
Och det blir den kyssen vi jämför alla andra med sen...
Det lät bättre när Ted sa det.
Du visste var hjärterdamen var, va?
Ja, jag kunde liksom läsa hans tankar.
Jag visste hur han tänkte, han kunde inte lura mig.
Vet du vad Sully tänker?
I hans skalle är det tomt.
Jaså...? Jag kanske tänkte köpa en ny basebollhandske.
- Vad ska du göra med den där, då? - Vill du ha den?
- Så klart jag vill! - Då ska du få den.
Jag ska testamentera den till dig.
- Du håller jämt på så där! - Lurad igen.
När man är ung... kan man uppleva sån lycka...
...att man tror att man bor på en magisk plats...
...i stil med Atlantis.
Carol, jag är skyldig dig 75 dollar - din tur.
Ge mig 25 tillbaka.
Sen blir vi vuxna...
...och våra hjärtan går i kras...
- Kom! - Vänta.
Vad är det?
HAR DU SETT VÅR TERRIER SPOT?
- Undrar vad det betyder. - Att nån mist sin vovve, dummer.
Men det kanske är en hemlig kod för nåt.
- Hej, fikusen! - Jag är ingen fikus!
- Har du fått bröst än, Gerbertjejen? - Håll klaffen, Harry Doolin!
- Hur var det i skolan? - Bra.
Kan du tänka dig - mr Biderman har bjudit med mig på en kurs i helgen.
För fastighetsmäklare. Cushman och Dean ska med, men att han bad mig...!
Bobby... jag har velat bli mäklare så länge, det här är min chans.
- Kul, när är det? - Fredag eftermiddag, över veckoslutet.
- Du kan inte bo hos din flickvän. - Hon är inte min flickvän.
Det går i alla fall inte för sig, så jag ska fråga Sully-Johns mamma.
- Det går inte. - Det måste gå.
- De ska åka till hans mormor. - Min vanliga otur...!
Du kan väl be din vän komma ner på en kopp te.
Jag beklagar... Jag skulle inte vara nån bra barnvakt.
Men jag har aldrig fått åka på nåt seminarium förr.
Man sover bra i soffan här och ni kan äta på matbaren och kanske gå på bio.
Om Bobby vill, så gör jag det.
- Varför får bara du göra roliga saker? - Vill du inte att jag ska utvecklas?
Men jag, då? Jag får aldrig det jag vill.
Mr Biderman kanske ger mig påökt sen, vem vet vad jag har råd med då.
Om det bara är över veckoslutet, så...
- Tack. - Då så...!
- Kan man inte få vara ifred? - Förlåt.
- Vänta, gå inte bara... - Vad ska jag göra, då?
Säg hur jag ser ut!
- Du ser ut som min mamma. - Klänningen...!
Hjälp mig är du snäll.
- Den måste ha kostat massor. - Börja inte nu.
"Enligt min åsikt kan Haywood-Albini- matchen bli en riktig rekordmatch."
Jag skulle satsa på Hollywood Haywood. Hör du på?
Deras sinnen har skärpts...
Du är för ung för att röka.
- Hur länge var jag borta nu? - Du slår rekord varje gång.
De närmar sig.
De lyckas då hålla sig gömda. Jag har inte sett nånting än.
Bra! Jag har misstagit mig förr.
- Få höra mer om matchen. - Den här gamlingen, Albini...
...ska boxas mot Hollywood Haywood i morgon kväll i New York.
- Det låter som om Albini ska få stryk. - Verkligen.
Jag kanske ska satsa en slant. Vi kan ta taxi till Bridgeport när din mor åkt.
Äta en bit... gå på bio. Har du hört talas om "De fördömdas by"?
Om ondsinta barn vars kroppar tagits i besittning av utomjordiska krafter.
Här har du.
Vad händer?
Åh nej, din cykel...
Vänta här.
Gerbertjejen!
- Är du fortfarande ihop med fikusen? - Kom, så går vi.
- Stopp nu... - Det är inte kul!
- Jo, det är jättekul. - Låt henne vara!
Lillkillen ska spela hjälte. Stoppa mig då - som en man.
Hur är det med brösten - låt mig känna.
Bort med dig!
Hon är bara en småunge.
Killar, vi spöar upp fikusen.
- Gå hem, Ted. - Vi ska gå hem allihop, Bobby.
Vem är det där - din goda "fikusfe"?
Richie O'Rourke, Willie Shearman och Harry Doolin - St. Gabes tyranner.
- Hur vet ni vad vi heter? - Kom, så får du reda på vad jag vet.
- Be Carol och Bobby om ursäkt. - Knappast.
Vet du varför du ska det? För att jag känner till din mörka hemlighet.
- Och jag kommer att skvallra. - Jag har ingen hemlighet.
Du gillar att kalla folk för homo och fikusar.
Se mig i ögonen. Berätta vad du ser.
Ser du nån som gillar att klä sig i sin mammas kläder när ingen ser på?
Låt hela världen få veta det. Be nu Carol om ursäkt.
Förlåt, Carol.
Vad sa gubben?
- Tack, snälla. - Vad sa du till honom?
Lite intellektuellt småprat i bästa samförstånd bara.
- Ted? - Ja, söta Carol?
- Du är en märklig person. - Säg det inte till nån.
- Och Sully har bollen! - Hoppa in nu. Ta hunden.
- Då åker vi! - Trevlig resa.
Jösses, "de låga männen"...
- Var är hon, grabben? - Där är han, punktlig och allt. En puss...
Ta väskorna.
- Goddagens... - Vad fin du är. Hur är det?
Den tar jag.
- Ska jag hjälpa dig, grabben? - Nej.
En hjälpsam kille...
Ja, han är så duktig.
Kvinnor...
De ska ha så mycket med sig.
Du vet vad man säger - omöjliga att leva med, omöjliga att leva utan.
Och inte får man skjuta dem... utanför Montana.
Gör nu inget jag inte skulle göra. Och gör du det ändå, döp ungen efter mig.
Honom litar jag inte på ett endaste dugg... Jag är orolig för mamma.
Jag är orolig för oss alla.
- Vad gör vi nu? - Är du mätt?
Efter alla de varmkorvarna...!
- Vad kallas den här delen av stan? - Jag har hört folk säga "där nere".
Alla städer har ställen där folks efternamn inte spelar nån roll.
Där man får vinet i en papperspåse-
-och allt kan köpas, bara man har pengar.
- Kom... Håll dig nära mig nu. - Det kan du vara säker på.
Det här är inget ställe för dig, men jag kan ju inte lämna dig här ute.
Haywood mot Albini i morgon kväll i New York.
Jag har pengar att satsa. Vad sägs?
Du går inte ett steg.
- Du, grabben... vad heter du? - Bobby Garfield.
- Varit här förr? - Nej.
Du ser bekant ut.
- Kände jag din far, kanske? - Min pappa dog för flera år sen.
- Hette han också Bobby? - Bobby Garfield, ja! Precis som jag.
Han var en bra gäst. Jag gillade honom.
Han tittade in och tog en öl då och då.
Till exempel på måndagarna när det var rätt dött här.
Vi brukade skratta gott.
Han var genomsnäll.
Generös var han också. Inte ofta man stöter på såna här.
Och han bjöd aldrig ett fyllo på sprit.
Och han kunde inte motstå en inside straight.
Vem har sagt det? Jag minns de stora förlorarna.
Han gick oftast härifrån med lite mer än han kom in med.
Ja, han var en jäkla skicklig kortspelare.
Behåll det om du vill.
Visst var han snygg?
Det kommer du också att bli.
- Har du nån flickvän? - Ja.
- Är hon söt? - Ja. Hon heter Carol.
Det är en riktig pudding.
- Nu går vi, taxin väntar. - Min pappa brukade gå hit!
Han spelade inte bort alla pengar. Han var generös, rolig, omtyckt. Bra, va?
Ja, sån tur att vi gick hit. Det var roligt.
- Hur mycket satsade du? - Allt jag hade, 200 dollar på Albini.
- Tror du Albini kan slå Haywood? - Ja, det tror jag. Med oddsen 10-1.
- Vet du nåt om boxning? - Inte ett smack. - 149 Broad Street.
- Vi lyssnar på radion i morgon kväll. - Hoppas du vet vad du gör.
De är här, göm dig!
Tänk på nåt annat, var inte rädd! Tänk på nåt annat!
- Hur då? - Tänk på Carol!
Tänk på nåt roligt, tänk på Carol...
Tänk på ett roligt minne...
God natt. Jag är stolt över dig.
Förlåt att jag inte trodde på "de låga männen".
Ted, min pappa bjöd aldrig ett fyllo på sprit.
Vad menas med det egentligen?
Att han var en bra karl - hederlig.
En som inte ökade världens bördor.
God natt.
Hollywood Haywood kör hårt direkt, han rusar in. Han attackerar Albini.
Albini får in ett svagt slag då och då. Smockorna flyger!
Jösses, plötsligt får Albini in ett slag som knockar Hollywood Haywood!
Nedräkning... åtta, nio, tio! Herregud, det var verkligen oväntat!
Albini har slagit Hollywood Haywood! Det här måste gås igenom igen.
Du har just vunnit 2 000 dollar.
Hallå? Mrs Garfield... Bara bra, jag ska hämta honom. - Bobby! Din mor.
- Hej, mamma. - Hej, gubben. Har du saknat mig?
Så klart. Men jag försöker att inte deppa ihop.
Bra. Glöm inte att borsta tänderna. Duktig pojke.
Nu kan jag inte prata mer, det är cocktailparty för alla där nere, och...
- Är du kvar? - Jag tappade luren. Jag älskar dig.
Konstigt...
Det bröts.
De där 2 000...
- Det är respengar, va? - Ja.
Jag ljög för dig, jag såg en lapp om en bortsprungen hund.
- När åker du? - I morgon, när din mor kommit hem.
Då hämtar jag vinsten hos Len Files på The Corner Pocket, och ger mig av.
Kommer vi att ses igen?
Nej.
Hur gärna vi än skulle vilja...
Jag vill inte att du åker...
Det är bäst så. Det är bäst så...
"Häpnadsväckande händelseutveckling i Washington"-
-"när J. Edgar Hoover, chefen för FBI, i dag förnekade"-
-"att FBI värvat synska personer i jakten på kommunister."
FBI anklagat för att utnyttja siare i kampen mot kommunismen
Är det vad det här handlar om, Ted?
Vill du ha en rootbeerläsk?
Det är det enda som är bra med att du åker; jag tycker de är jätteäckliga.
Jag vet.
- Vet du allting? - Nej.
Vad händer när du vidrör folk?
Det öppnas liksom ett fönster in i deras tankar.
Är det därför de vill åt dig?
Ja. Jag vet vissa saker, ser vissa saker... En gåva kan tyckas-
-men för mig är det en börda. Det jag ser är av värde för en del.
Kanske undkom jag dem den här gången. Tack.
- Skål. - Skål på dig.
Vi är alla på genomresa, förstår du. På genomresa bara...
Säg åt Carol att jag vill säga adjö till henne med.
Bobby!
Jag tror du ska leta upp henne genast.
Har nån sett Brautigan? En kär gammal byracka - stor belöning
- Är Carol hemma? - Nej, hon gick till ravinen med en bok.
- Mig skrämmer du inte, Bobby. - Är det inte lilla Gerberflickan...
Nej!
Harry...?
Carol...?
Carol, är allt som det ska?
- Han slog mig jättehårt... - Såja, jag hämtar hjälp.
Nej! Lämna mig inte ensam, han kanske kommer tillbaka.
Kan du gå?
Försök... Vi försöker.
Allt kommer att ordna sig... Försök att resa dig upp.
- Du måste upp på min rygg. - Jag kan inte...
Jo, du kan!
Du kan - tänk på nåt annat bara.
Upp på min rygg nu. Minns du hur jag bar dig på rasten en gång? Precis så.
- Bronko Nagurski... - Nagurski...
Tio yards, sju yards...
Inget kan stoppa mig.
Ted!
Hjälp... Jag tror hon har brutit högerarmen.
- Min arm... - Håll henne i handen.
En stor pojke mot en liten flicka...
Han är väl rädd för dig. Han tror nog du har ett lejons mod.
- Han gjorde mig illa... - Jag vet.
Jag måste titta på din axel nu, förstår du? Jag ska inte göra dig illa.
- Oj då... - Han har brutit armen på mig!
Nej, den har nog bara hamnat ur led. Jag tror jag kan rätta till det.
- Är du en doktor, Ted...? - Nej...
Men som du vet är jag lite underlig, så vem vet vad jag kan göra.
Är du modig som ett lejon?
Blunda och slappna av nu. - Bobby, ge mig ditt bälte.
Vet du vad smärtan gör? Den stiger upp i kroppen.
Tack. - Hör på mig nu, Carol. Lyssna och slappna av.
Du ska bita hårt i Bobbys bälte. Bit i bältet och ta emot smärtan.
Slappna av nu, och blunda...
Fortsätt blunda... andas in...
...och ut...det gör inte ont... Lyssna på min röst...
- Jag känner att de närmar sig, Bobby. - Jag vet. Det finns tecken överallt.
Då så... Bit hårt och ta emot smärtan...
Ted... det gör inte ont längre...
Du hade ett lejons mod.
- Du var duktig, grabben. - Vad försiggår här?
- Mamma, vad har du råkat ut för? - Låt bli flickan!
Hur vågar ni röra henne? Jävla svin!
Han har inte gjort nåt, han hjälpte henne!
Gå in på ditt rum. - Och ni åker i fängelse!
Hon har inte råkat ut för detsamma som ni.
- Varför är blusen öppen? - För axeln!
- Gå till ditt rum! - Det Bobby säger är sant!
Kom, så tvättar vi av dig.
Han bar mig hem, och Ted gjorde axeln bra.
Rör henne inte!
Gå in i badrummet. - Jag tänker ringa polisen och berätta om det här.
- Berätta om det som hänt er i stället. - Det kan ni inte veta nånting om.
Jag vet. Jag vet att ni inte hade räknat med sprit och sex.
Och jag vet att er son växer upp medan ni tänker på annat.
Jag följer henne hem - det är bäst att ni är borta när jag är tillbaka.
- Var rädd om dig, Ted. - Ja då.
- Var är du tills det blir mörkt? - På serveringen intill Corner Pocket.
- Jag hämtar vinsten senare. - Jag vill följa med dig.
- Kom, Bobby. - Lyd din mamma.
Är detta Housatonic-5837?
Jag har information om Brautigan...
Ni hittar honom på The Corner Pocket i Bridgeport i kväll.
Ja, ni utlovade en belöning... Hallå?
Jävla typer...
När din mor skriver "ond" under bilden hon gjort sig av nån-
-gör hon det i bläck.
Jag visste det, men jag trodde inte hon skulle förråda mig.
Jag behöver pengarna, men jag kan inte gå dit och hämta dem.
Jag behöver tid att tänka...
...men jag har ingen tid.
Så här gör vi... Skriv ett meddelande.
Till The Corner Pocket. Jag hämtar pengarna åt dig.
Jag vet inte om det är nån bra idé.
Ta mina händer. Oroa dig inte, elaka trollet ska inte få ta dig.
Hallå?
- Vad gäller saken? - Brautigan tog tåget, jag såg det.
Lägg dig inte i det här, grabben. Brautigan tar vi hand om.
Gör honom inte illa.
- Gör honom inte illa... - Gå hem nu, Bobby.
Jag har pengarna!
Ted! Ted!
Att få träffa dig hade jag inte velat missa!
Inte för allt i världen, Bobby!
Var har du varit? Jag har varit så orolig!
Fattar du vad jag genomgått - jag visste inte var du var!
Du tänker bara på dig själv!
Ted är borta, jag får aldrig se honom mer. Du har fått som du vill - nöjd?
- Vi har inga pengar, jag är utan jobb! - Här finns gott om pengar!
Det var ju bra att ange honom...
- Det var för ditt bästa. - Du ljuger! Du ljuger jämt.
Min pappa var snäll och folk gillade honom.
Alla - utom du. Du har aldrig tyckt om mig heller.
Så hittar jag en vän, en vuxenvän, och vet du vad...?
Jag tyckte om honom. Du svek oss båda två.
Ted hade rätt. Livet är inget Atlantis.
Min mamma fick jobb utanför Boston.
Jag blev förstås jätteupprörd, men - jag var inte rädd.
Det var Teds förtjänst.
Stick, det här är mitt ställe.
- Så kan du inte göra, parken är allas. - Det kan jag visst.
Lille Bobby Garfield... Var är din goda "fikusfe" nu?
Där fick du för Gerberflickan!
- Behöver du hjälp? - Det behövs inte.
Tror du att du nånsin kan förlåta mig?
Jag försöker, mamma.
- Carol, vi ska åka nu. - Nej...
- Här är min adress, skriver du? - Självklart.
Jag skriver till dig. Jag kommer säkert att längta hem.
Jag ska aldrig glömma dig.
Var det du som spöade Harry Doolin?
Bra... Bra!
- Vänta... - Jag har inte tid.
- Men jag... - Jag älskar dig också, Bobby Garfield.
Jag måste göra salladen nu.
- Vad ska vi göra nu, Bobby? - Vårt bästa, mamma. Vårt bästa...
Tiden väntar inte...
"Den gamle skallige narren", sa Ben Jonson. En engelsk författare.
Dåraktig när det gällde pengar, och så hade han väderspänningar.
Bobby Garfield!
Du ska nog inte vara där. Det är farligt.
Jag bodde här som barn.
- Har du bott här länge? - Hela livet bara...
Vänta lite...
Var din mor...
Var hon...
Hette hon Carol Gerber?
- Min mamma är död, sen flera år. - Det var mycket tråkigt att höra.
Vi höll inte kontakten som vi sa.
Jösses... Är du pojken i pariserhjulet?
- Mamma har berättat om det. - Hon lovade att inte berätta det.
Hon sa... att du var vacker.
En av oss var det...
Behåll det om du vill.
Jag heter Bobby.
- Molly. - Molly...
Hon var modig som ett lejon.
Jag hörde aldrig av Ted Brautigan mer.
Men jag tänkte på honom. Det gör jag jämt och kommer alltid att göra.
För den där sommaren tog min barndom slut.
Och trots att jag aldrig mer kunde se vad folk tänkte-
-gav han mig en gåva för livet.
Det Ted gjorde var... att öppna mina ögon, och släppa in framtiden.
Det hade jag inte velat vara utan.
Inte för allt i världen.
Tillägnad Piotr Sobocinski - en stor filmkonstnär, medarbetare och vän.
Översättning: Agneta Malmborg
Översättning: Mediatextgruppen
Bearbetning: SDI Media Group
SWEDISH